Український острів Зміїний вже багато століть є кісткою в горлі багатьох країн, імперій, цивілізацій. Маленький шматок землі став причиною не одного конфлікту та битв. Його героїчна оборона українськими захисниками на початку 2022 року стала символом опору. У давнину острів був місцем культу давніх цивілізацій, там будували храми, маяки, зупинялися мореплавці та торговці, на дні моря біля Зміїного знаходить уламки ще античних кораблів. В Одеському археологічному музеї презентували виставку про острів Зміїний, на якій експонують античні артефакти, віднайдені на острові.
«Ми покажемо артефакти, знайдені під час археологічних розкопок на Зміїному, які до цього ніколи не експонували, розкажемо про життя та культуру давніх греків та яке стратегічне значення протягом віків має і у мирні, і у воєнні часи цей маленький скелястий острів», – пояснюють у музеї.
Невеличкий острів у Чорному морі площею 0,2 км² облюбували ще стародавні греки, які створювали свої колонії у Північному Причорномор’ї. Вони вірили, що там похований давньогрецький герой Ахілл. Тому на острові у VI ст. до нашої ери збудували йому храм, де приносили жертви і просили заступництва для мореплавців. Греки називали його «Острів Ахілла» або Λευκός (Левкос) – Білий острів. Сучасна назва Змінний пов’язана з великою кількістю водяних вужів, що там водилися.
Плита храму Ахілла зі Зміїного (фото Думская)
Давногрецький герой Ахілл вважався покровителем для тогочасних мореплавців, йому молилися, щоб він послав удачу на морі. У йому храм на острові приносили подарунки – коштовне каміння, розписаний посуд та прикраси. На них греки вишкрябували своє ім’я. У XIX ст. руїни храму Ахілла стали основою маяка.
Маяк на Зміїному (фото MiniMisto)
Античні греки робили для своїх богів посуд. Наприклад, для бога вина Діоніса створили чорну чашу з двома ручками. Такі канфари використовували для жертвоприношень, просячи благословення. Водночас інша посудина відображає самого Діоніса. Уламок червоного канфара знайшли на Зміїному у 1841 році. На ній зображені чоловіки, які п’ють вино, та флейтист, що їх розважає. На гончарному виробі зберігся підпис античного гончара Нікосфена та майстра, що розписав у V ст. до н. е. цей канфар, – Епіктета.
Іншу посудину – арібал – використовували для зберігання ароматичних рідин. Його оздоблювали розписом, наприклад, квітками лотоса і решітчастими листками, як на екземплярі, знайденому біля острова Зміїний.
Кілік – глиняний посуд давніх греків для пиття, який теж оздобили розписом. «Дослідники вважають, що там зображена танцююча менада – весела супутниця Діоніса. Як бачимо, танцювати та насолоджуватись життям на цих теренах полюбляли з давніх часів», – пишуть історики музею.
А ще на острові Зміїний знайшли елементи настільних ігор: гральні астрагали – попередники кубиків, які робили з кісток тварин, та скляні гральні фішки.
Знайдена на Зміїному теракотова фігурка хлопчика, на думку науковців, уособлює давньогрецького бога багатства Плутоса, якого зображали у вигляді дитини. Скульптурка могла бути пов’язаною з культом підземних богів кабірів – стародавніх покровителів родючості та мореплавства.
А жіноча скульптура детально відтворює одяг античних греків. Лляний або бавовняний хітон нагадував сорочку без рукавів, яку підперезували поясом. Гіматій – квадратний шматок вовняної тканини, який одягали поверх хітону. Одяг з натуральних тканин був комфортним для спекотного клімату.
Загалом колекція Одеського археологічного музею налічує близько 800 цілих ваз періоду стародавньої Греції, серед яких 200 розписних, понад 1200 теракот, скульптури, коштовності, дзеркала, фібули.
Після античних греків острів належав до Римської імперії. Римляни також називали його Левка (Білий). Згодом Зміїний захоплювали Османська, Візантійська, Російська імперії, Молдовське князівство, Румунія. У перший день російсько-української війни військовий гарнізон на острові чітко заявив ворогу, що Зміїний – це Україна. А смілива відповідь оборонців стала продовженням героїчних подвигів Ахілла і натхненною підтримкою для всіх українців. Цей острів – важливий стратегічний військовий пункт і ахіллесова п’ята ординців.
Фото Одеського археологічного музею, Суспільного, Думської